BÖDELNS VILOPLATS
Vad är det här?
Juryn kan välja att tro på att den häktade-
-på väg hem från en promenad hittade mrs McGinty hängande-
-och skulle lossa på repet-
-när polisassistent Wells dök upp.
Men ni kan också tro att den tilltalade tänkte-
-dölja att han strypt mrs McGinty-
-av girighet-
-med ett klumpigt försök att få brottet att se ut som självmord.
Antingen slutar ni sticka-
-eller så slutar jag döma. Hur blir det?
Det ökar koncentrationen.
Men inte min.
-Som ni vill. -Tack.
Om det jag har sagt är sanningen-
-sinkades den tilltalade i sin illvilliga list-
-av offrets desperata kamp.
De utströdda sedlarna-
-den krossade rosen, sliten från klänningen...
Han försenades tillräckligt länge-
-för att assistent Wells skulle kunna ingripa.
Det blir en fällande dom.
-Jag bjuder på öl sen, Wells. -Tack.
...visste mycket väl att änkan-
-förvarade sina besparingar där.
Och att Harold Taylor var ute efter hennes pengar.
Finner ni att dessa fakta rymmer rimligt tvivel-
-förtjänar den tilltalade att frias.
Jurymedlemmar-
-om ni finner bevisningen övertygande bortom allt rimligt tvivel-
-och att den tilltalade har begått mord-
-är det er plikt att fälla honom.
Dra er tillbaka och överlägg.
Ska vi ta den där ölen?
JURYRUM
Jag är övertygad om att han är skyldig.
Polisen tog honom på bar gärning.
Har den tilltalade nåt att säga?
Inte än, juryn är inte klar.
Nog passar det bättre med en dry martini, Johnson?
Ska bli.
-Inte mer te? -Nej. De är klara.
-Har ni enats om ett utslag? -Nej.
Hursa?
Vi har inte lyckats enas, ordförande.
Tystnad. Min rättssal är ingen cirkus.
-Ni får överlägga längre. -Det vore bara slöseri med tid.
Jag förstår.
Då blir det en förnyad rättegång senare.
Juryn kan gå.
Det här var ju ett solklart fall.
En jurymedlem satte sig på tvären.
Många fler än en, kommissarien.
Jaså?
11 för att vara noga.
Den kvinnan gjorde narr av mitt mord.
Nej! Nej, mr Swanbridge!
Ni får inte vända publiken ryggen.
De ska se din överraskade min.
Så här.
En gång till, miss Rusty.
Så ja.
Det är vår ordförande. Fortsätt ni.
Försök igen.
Ansträng er, mr Swanbridge. Jag blir trött i armen.
Lite skakig just nu, men det blir bra på premiären.
-Te? -Nej, tack.
Ni fällde honom förstås.
-De gjorde det. Inte jag. -Men miss Marple...
Minns ni vår pjäs "Hyresgästens dilemma"?
Oförglömlig.
Minns ni att offret i pjäsen-
-bar en ros vid sitt kärleksmöte?
Han mördade henne och hyresgästen fick skulden.
Precis. Mrs McGinty bar en ros på mordkvällen.
Skulle hon träffa sin hyresgäst-
-trots att vi inte kan bevisa att de hade nån flört?
-Knappast. -Då bar hon den för nån annans skull.
-Sin mördare? -Just det.
Ursäkta mig, mr Stringer.
Han vänder sig fortfarande bort. Vad gör jag?
Vi får byta ut honom.
Fråga kyrkoherden om han vill pröva.
Alltså kan en oskyldig mans liv stå på spel. Vad kan vi göra?
Vi kan undersöka mrs McGintys privatliv grundligare än polisen.
Ja, men hur?
Genom att återvända till brottsplatsen.
Mycket bra, kyrkoherden.
Utmärkt!
Ptro!
Om vår plan fungerar, vet ni då vad ni ska göra?
-Det tror jag. -Ner! Ni kan synas.
-Ja? -Jag samlar...
Jag samlar saker till kyrkans loppmarknad.
Ni är väl kristen?
-Fattas bara annat. -Nå?
Om det är till kyrkan har jag mycket.
Tack.
Här är hennes saker. Hörde ni om min syster?
Ja, stackars kvinna.
Jag förstod att det skulle sluta illa. Hon spelade teater.
Jag trodde hon var barflicka.
Ja, men hon spelade teater också.
Där gjorde han det med sina bara händer.
Med handskar?
Det kvittar väl. Den här vägen.
Hon stack alltid ut hakan.
Fick ni ärva huset?
-Hon skrev aldrig nåt testamente. -Nej, tydligen inte.
Men jag ska inte klandra min syster. Blod är tjockare än vatten.
Hon hade inget värdefullt, säkert från en annan loppmarknad.
Hon sa att de här råttsvansarna var mink.
Jag skulle aldrig ta på mig den.
Hon klädde sig i trasor trots att hon hade pengar.
Hon var en riktig slarva. Som barn ville hon bli aktris.
Aktris, pyttsan!
Hon var snål!
Jag har reumatism. Det här hjälper.
-Jaså? -Javisst.
Gnid linfrö och vinäger på lederna.
-Jag blir som en ny kvinna. -Det ska jag komma ihåg.
Det är nog försäkringsagenten. De ogillar när det oförutsedda sker.
Envishet, mr Stringer. Foten i dörren.
-Ni kommer väl med kontanter? -Vadå?
Det var ett sånt besvär när min John gick bort.
-Jag förstår inte. -Är ni inte försäkringsagent?
Nej, frun. Jag tänkte erbjuda er att få öka er bildning.
Får jag visa den nya Underboken?
Ja. Kom in, mr... Kom in.
MILCHESTERS KUNGLIGA TEATER
COSGOOD PLAYERS PRESENTERAR "MORD, SA HON" AV AGATHA CHRISTIE
"Mord, sa hon."
Vårt kapitel om fjäderfän är omfattande.
Allt från albatross till törnskata.
-Vadå? -Törnskata.
Den skrattar oavbrutet och har rovdjursinstinkter.
Den spetsar sitt byte.
Så intressant.
Jag skickar iväg kvinnan där uppe så dricker vi te.
Nej, jag vill inte tränga mig på.
Stackars, mr Stringer.
Tänk att jag tog er för försäkringsagent. Ni är för trevlig.
-Jaså? -Visst är ni det.
Ni ser inte ut som en försäljare.
-Inte? -Nej.
-Är ni ogift, mr Stringer? -Ja.
Sånt ser jag och jag är änka.
Det kan man inte tro.
Goddag.
-Ni har fått det ni vill ha. -Ja.
Herrn kanske vill hjälpa mig?
-Självklart. -Tack.
Jag lämnar boken här, mrs Thomas. Tänk på saken.
-Men teet? -Adjö, mrs Thomas.
Så ni är ogift, mr Stringer.
-Inget te? -Nej, miss Marple.
Då blir damen besviken. Upp!
Jag försäkrar att jag inte uppmuntrade henne.
Det kvittar.
Kära nån, nu har jag det!
Här är tidningssidan som jag tog från mrs McGintys rum.
Här är samma sida från tidningens redaktion.
Jag har klippt ut samma ord och bokstäver och fått fram det här.
KOM IHÅG SEPTEMBER 1951
ALLA ROSOR DOFTAR LIKADANT
RING MIL 862 TIO IKVÄLL
En ros. En ros?
Milchester 862, tack.
Är det lady Cynthia Waterhouse?
Vem?
Nej, det är mrs Gladys Thomas.
Förlåt, då har jag ringt fel nummer.
Som jag trodde. 862 är telefonnumret till mrs McGinty hus.
Jag förstår inte.
Den sortens meddelande är typiskt för en sorts brottsling:
utpressaren.
Jag tror att mrs McGinty var det.
-Kära nån. -Tänk efter...
Cosgood Players gav sex föreställningar-
-här i Milchester mellan 12 och 19 maj-
-samma vecka som tidningen kom ut.
Här har vi sex program.
Mrs McGinty gick på varje föreställning.
-Varför? -Det är en utmärkt pjäs.
Men hon var inte främst intresserad av den.
Trots att hon skådespelat själv.
Jag är säker på att hon var en utpressare-
-som pressade en av skådespelarna på pengar.
-Mördaren? -Ja.
-Vi har förtjänat en öl. -Ja, tack.
Kommissarien! Vad ni skräms.
Ni skrämde mig också.
-Får jag komma in? -Nja...
Ja.
Det är kommissarie Craddock.
Så trevligt.
-God afton, kommissarien. -God afton.
Är ni här privat eller i tjänsten?
Lite både och.
Då uppstår ett problem.
Privat kan jag erbjuda en öl. Men inte om ni är i tjänst.
Jag... Jo, jag är här i tjänsten.
Lite te, kanske? Sätt er.
Nej, tack, det går fort.
Vi leker med anagram.
Assistent Wells säger-
-att han såg er idag vid mrs McGintys hus.
Jaså?
Ni utgav er för att vara lumpsamlare.
Inte alls.
-Jag samlade saker till kyrkan. -Minsann?
Tror ni mig inte kan ni ringa kyrkoherden...nu!
Ni har hjälpt polisen lite förut och vi är tacksamma.
Men vid rättegången hindrade ni rättvisans gång.
Både jag och polischefen skulle bli glad-
-om ni lovade att inte göra om det.
Det lovar jag gärna.
Jag ämnar inte hindra rättvisans gång.
Jaha.
Bra.
Det var väl allt.
-God afton. -God afton.
Ja.
Borde vi ha berättat om våra misstankar?
Absolut inte. Han har precis kastat krigshandsken.
Ni vet hur polisen är.
September 1951.
Pratet om en ros.
Det måste vara viktigt för vår man eller kvinna.
Antagligen.
Tyvärr har Cosgood Players dragit vidare.
De är visst på Palace Theatre i Halford.
Jag är säker på-
-att en av skådespelarna är en mördare.
Om ni är helt övertygad borde vi väl agera.
Agera! Ja, varför inte? Det ska jag göra.
Friskt vågat, hälften vunnet.
COSGOOD PLAYERS I "FLYKT I NATTEN"
Ta våra väskor till KFUM.
Lyckas jag, hämtar jag min sen.
Jag väntar nog.
Nej, det här kan ta tid.
Au revoir.
Vi hade över 300 pund och nu har vi inget.
Var är de? Det är en enkel fråga.
-För enkla människor. -Det är mitt!
Det är ingen idé.
Tackar.
Pappa är demokratisk. Det kvittar vem jag äkta.
Det var inte snällt sagt!
Begär han ingen stamtavla, går du säker, Bill.
Det var inte heller snällt sagt!
Jag letar efter mr Cosgood.
-Har vi inte setts förut? -Var skulle det ha varit?
-Jag vet inte. -l en annan dimension.
Bry er inte om knasbollen.
Det var i en dröm... Du och hon, George.
-Nåt med döden att göra. -Snälla Eva. - Kan jag hjälpa till?
Jag ska träffa mr Cosgood.
Han håller nog till på scenen.
Tack. Jag hittar honom.
Mr Cosgood!
Mr Cos.... Åh!
-Är ni Jane Marble? -Marple.
-Nå, då sätter vi igång. -lgång?
Jag spelar om en halvtimme. Framför det ni har valt.
Ta i ordentligt, jag vill höra er.
Jag hör inget.
Jag vill höra varje ord!
Ja, då så.
"The Shooting of Dan McGrew"...
...av Robert W. Service.
"Några av grabbarna festade om på Malamutes saloon"
"Killen som sköter musiken spelade ragtime utan pardon"
"Och borta vid baren"
"Spelande solo satt farlige Dan McGrew"
"Med ett öga på spelet stod hans hjärtas dam, kvinnan som kallas Lou"
"När ut ifrån natten..."
"Då ut ifrån natten där isvinden hörs"
"Och in till allt stoj och ljus"
"Kom en man från gruvan snubblande in"
"Smutsig med välfylld börs"
Sammanfatta och kom till poängen!
Kära nån, det är väldigt svårt.
Det är en lång och djup dikt.
Men som ni vill.
När främlingen har gjort entré på den kusliga scenen-
-märker man tydligt att det finns fiendskap-
-mellan honom och mr McGrew. En fiendskap som slutar i tragedi.
Ska jag fortsätta där gruvarbetaren-
-sätter sig vid pianot och spelar som tokig?
Ja, tack.
Tack.
"Sen vände han sig om"
"Med en sällsam blick och den svartaste av pupill"
"l hjortskinnsskjorta solkig han satt"
"Och jag såg honom svaja till"
"Så förvreds hans mun och till ett tunnt smalt streck"
"Och han talade med stillsam stämma"
"Pojkar, sa han, ni känner mig ej och ingen kan mig skrämma"
Ja, ja, ja, men kom till poängen!
"Men jag vill säga ett sanningens ord"
"Och lyssna noga nu"
"En av er är ett riktigt kräk och han heter Dan McGrew"
"Sen hukade jag mig och lyset försvann"
"Och två skott i mörkret brann av"
"Och en kvinna skrek"
"Det blev ljust igen och två män låg stilla i kav"
"Framstupa låg, fullpepprad med bly, den farlige Dan McGrew"
"Men mannen från gruvan"
"Låg tätt intill bröstet på kvinnan som kallades Lou"
"Jag är inte så klok som en advokat"
"Men bara mellan oss två nu"
"Kvinnan som kysste honom och stal hans börs"
"Var kvinnan som kallades Lou"
Är ni kvar?
-Ni skämtar förstås. -Skämtar? Nej.
Då skämtar inte jag heller när jag säger-
-att om ni ämnar ägna er åt vårt yrke-
-bör ni anmäla er till arbetslöshetskassan.
Det blir inte nödvändigt. Jag kan försörja mig.
-Jag är inte klar. -Ni var tydlig nog.
Nej, nej. Jag skulle säga att ert uppförande var bra.
Ert val av material var sämre.
Absolut hertiginnor och drottningar.
Men annat material blir ni änglalik.
Ängel?
Är inte det en uppbackare inom teatern?
Mycket lustigt.
Ni har mycket att erbjuda teatern, mrs Marble.
-Miss Marple! -Så roligt att höra.
Äktenskapet är ofta hindret för att göra karriär.
Erbjuder ni mig anställning?
Inte direkt anställning.
Jag hade tänkt mig en lärlingsplats.
Obetald?
Det kan man säga.
Den tar jag.
Utmärkt. Välkommen till Cosgood Players.
Vad gäller logi-
-föredrar jag att bo tätt ihop med mina kollegor.
Vi bor på Westward Ho, Prescott Street.
Mrs Harris - utmärkt värdinna, väldigt rent.
Bra, då hämtar jag mitt bagage på KFUM. Au revoir.
-Cosgood... -Full igen!
Hör nu här, George...
Han är inte full, han är död.
-Förgiftad. -Förgiftad?
Förgiftad.
Arsenik. Obduktionen bevisar det.
Nonsens! Han drack för mycket. Det är helt klart.
Var ni på scenen när han kom ut från logen?
Ja.
Ridån ska gå upp om tio minuter och jag får spela två roller.
-Ridån går inte upp idag. -Min publik river stället!
Den risken tar vi. Jag har frågor.
-Om vad? -Vid dödsfall är det vanligt.
Jäkla olämpligt.
-Hans loge? -Tvåan.
Kan ni lyfta George av scenen och komma tillbaka sen?
Nej. Tvåan, sa ni?
-Jag visste att nåt skulle hända. -Jaså?
-Jag känner på mig sånt. -Intressant.
Det sa jag till George när jag såg den där kvinnan.
-Vilken kvinna? -Hon som skulle träffa Driffold.
-Driffold? -Driffold Cosgood, det är jag.
Vad är det med henne? Kvinnan.
Hon provspelade för mig när George störde.
-Är hon här nu? -Det är hon nog.
-Hon är visst borta. -Ta namn och signalement.
Vad heter hon?
-Den här har jag sett den förut. -Inte den, utan den här.
"Kom ihåg september 1951. Alla rosor doftar likadant. Ring..."
Miss Marple! Jag bad er ju att inte lägga er i.
-Den där kvinnan är... -Miss Marple.
Tillåt mig.
För henne till stationen för förhör.
Jag kommer sen.
Efter er.
Är ni säker på att ni inte hörde fel?
Ja.
Kom in, miss Marple.
Nästan oavgjort.
Sitt ner.
Låt oss nu anta, bara anta-
-att mrs McGinty utövade utpressning.
Låt säga att det här var brevet hon skickade.
Gärna det.
Det låg bredvid whiskyflaskan i Georges loge-
-alltså har hon skickat det till honom.
Det kan man tro.
-Hon pressade honom på pengar. -Det verkar så.
Men andra ord så mördade han henne.
Till synes.
Menar ni att han ångerfullt förgiftade sig själv?
-Kanske. -Eller nån annan?
Kanske det.
-Får jag ställa en fråga? -Gärna.
Om ni bara hade hittat brevet i offrets loge-
-och inte visste mer, vad hade ni då trott?
Att han utsatts för utpressning och ville ta livet av sig.
Just precis.
Brevet kan ha lagts dit så att man skulle tro det.
Det har varit en lång dag. Vad antyder ni nu?
Att mrs McGintys mördare-
-och George Rowtons mördare är samma person.
Jag vet inte vem som mördade George Rowton än...men snart.
Jag vet vem som mördade mrs McGinty.
Han sitter i häktet och väntar på ny rättegång-
-på grund av en jurymedlems envishet. Han dödade henne för pengarna.
De 100 punden som låg vid hennes kropp...
Faller det er inte in-
-att det inte var mrs McGintys besparingar, utan hennes betalning?
Hennes utpressningsoffer betalade henne och dödade henne.
Sen hörde han hyresgästen och flydde i panik?
-Nej. -Utan?
Liksom brevet, lämnades pengarna kvar med flit.
Varför då?
Så att polisen skulle dra den slutsats de har dragit.
Miss Marple...
Om jag var ni skulle jag undersöka deras bankkonton-
-för att se om nån har tagit ut 100 pund-
-vid tidpunkten för mrs McGintys död.
Jag ska undersöka det.
Men åk nu hem till Milchester och stanna där.
Det går tyvärr inte.
-Jobbet kräver att jag stannar här. -Jobbet?
Jag har anslutit mig till Cosgood Players-
-och en Marples ord kan man lita på. Adjö.
"Aktör, pjäsförfattare, impressario, en mångbegåvad man..."
Fotot kunde vara bättre.
Det står att jag är 48!
Hör här: "Lady Sheila, teaterbiten adopterad dotter"-
-"till lord Upward, och blivande brud till unge stjärnan Bill Hanson, sa:"
...och jag citerar...
"'Detta ändrar inte bröllopsplanerna, pappa är väldigt demokratisk."'
Grattis, pappa.
-Arthur, du är ett kräk. -Gå och göm dig.
Allt är sant. Allt stämmer.
-Skvaller säljer biljetter. -Sant.
Har du läst det här, Ralph?
"Ralph Summers, tidigare matinéidol"-
-"nu en åldrande, överviktig barflickejagare."
Får jag se!
Din lilla skämtare där.
Det var både roligt och sant.
Tack för det, frugan.
Du är ju förtjust i barflickor. Som den där i Milchester.
-Minns du... -Tyst, Maureen!
-Mrs Harris? -Er nya är här.
Jag trodde vi hade skrämt bort er på grund av olyckan idag.
Nej, jag hade bara ett ärende.
Nu är ni här.
Det här är miss Marple. - Miss Marple, sällskapet.
-Hej. -God dag på er.
Här finns choklad. Öl kostar extra.
En sängfösare. Sätt er.
Vilket gift föredrar ni? Jag menar...
Choklad, tack.
En härlig dryck. Ta den.
Polisen letar efter er.
-Jag har talat med dem. -Jaså?
Tack.
Ska vi inte spela "Ett slags mord" som hyllning till George?
Miss Marple och Dorothy är perfekta som de ränksmidande systrarna.
-Jag kan inte spela mördare. -Inte?
Det kan en av oss. Han eller hon har övat.
Vad ska det betyda?
Nån la gift i Georges whisky-
-nån här i rummet.
Håll klaffen!
Det här vill jag inte höra i en ny kollegas närvaro.
George har inte mördats av nån av mina anställda.
Det hela är ett misstag.
Nej, du har fel.
En av oss är en mördare och det vet ni också.
Det kan jag inte säga.
-Sluta! -Bill!
Jag står inte ut med pratet längre.
Det var jag.
Du och dina insinuationer.
-Vad menar du? -Jag ska krossa dig.
Jag ska täppa till din stora trut.
Bill!
Släpp mig!
Där lurade jag dig allt. Vet du vad ditt problem är?
Du kan skämta, men du kan inte ta ett skämt.
-Det där var smaklöst. -Ja.
Förlåt. Jag ville bara göra honom upprörd.
Jag blev det också.
Nu har jag fått nog. Jag går till sängs.
Jag är också trött. Visar nån mig till rummet?
Självfallet.
Det har varit en tröttande dag.
Florrie!
Jag är så glad att vara här.
Mrs Harris visar er vägen.
Nummer tio, upp för trappan.
Tack, mr Cosgood. God natt.
Ta inte illa vid er.
Knepiga gossar, men de menar väl.
-Säkert. God natt. -God natt, kära ni.
Snart känner ni er som en i familjen.
Du vet väl vad du gör?
Hoppas ni ska trivas. Det gjorde han.
-Han? -Den avlidne. Mr Rowton.
Frukost kl. 08:30. Ingen mat på rummet.
En slant i gasmätaren om ni fryser. Bad - söndagar och fredagar.
Inga manliga besökare.
Stygga kisse! Vad gör du här?
Iväg med dig.
"KOM IHÅG SEPTEMBER" AV H. DRIFFOLD COSGOOD
Kom ihåg september?
Eva?
Ja?
-Vad gör du? -Jag kan inte sova.
Varför vill den där Marple smyga ut så tidigt?
Inte vet jag. Hon kanske bara är excentrisk.
Hon ser sån ut.
Jag undrar...
Uppför dig inte så där läskigt.
Du skulle kunna skrämma slag på folk.
Du skulle inte ha väckt mig. Nu oroar jag mig igen.
-Glöm det där nu. -Lättare sagt än gjort.
Vart kan man åka på smekmånad idag? Allt är så tråkigt.
Vad sägs om Moskva?
Hur kan du tänka på sånt nu?
Livet måste gå vidare även utan George.
Älskade du honom?
Nej... Det var slut.
Var det?
Ja.
Jag hatade honom.
Oroa dig inte. Jag ska inget säga.
Mr Stringer! Varför är ni utstyrd så där?
Jag övar så att jag är förberedd vid en nödsituation.
-Har vi en redan? -Nej, men en intressant utveckling.
Sluta hoppa omkring och kom hit.
Kom ihåg september.
Inte ett datum, en pjäs.
Som Driffold Cosgood har skrivit.
-Förstår ni innebörden? -Nej.
Hör då noga på, Jim.
Den som mrs McGinty pressade på pengar-
-måste ha varit inblandad i den här pjäsen 1951-
-och tillhör Cosgoods sällskap.
Författaren själv?
-Kanske. -Var fick ni det ifrån?
-Det låg på min kudde. -Vad?
Nån hade lagt dit den.
Då vet mördaren! Han vet vem ni är.
Han leker katt och råtta.
-Det ska vi allt bli två om. -Jag är djupt oroad.
Jaga inte upp er.
Det gör jag inte, jag fryser.
Kära nån.
Sådär ja. Känns det bättre?
Vilken organisation skulle ha en förteckning-
-över alla professionella teaterproduktioner?
Censorerna.
Just det. Teatercensorkontoret i London.
Det vore fint om ni kunde åka dit och fråga om den här pjäsen.
Var den sattes upp 1951 och vilka som spelade.
Den kan ha spelats på många teatrar.
Knappast. Jag har läst den.
Då tar jag nästa tåg.
Bra. Nu måste jag rusa.
Jag vill sitta vid bordet när de kommer ner.
Gå nu!
"KOM IHÅG SEPTEMBER" AV H. DRIFFOLD COSGOOD
Tack, mrs Harris.
Jag är visst tidig.
Nej, de andra är sena. Men det gör inget.
Kommer de inte ner har jag sex katter att mata.
God morgon, Florrie.
God morgon.
Mr Cosgood.
-Har ni sovit gott? -Alla tiders.
Bra.
Inget går upp mot en god natts sömn-
-som barden så fint påpekade.
Vad är det ni är försjunken i?
-Er pjäs. -Vad?
Är det här er pjäs?
Ja, det är det.
-Var hittade ni den? -På mitt rum igår.
-Det var väl märkligt. -Ja.
Stackars George hade väl lånat den. Fortsätt ni.
Jag är klar.
Då ska vi se vad Florrie bjuder på.
Vad tyckte ni?
-Om fisken? -Pjäsen.
Förlåt mig. Pjäsen.
Mycket intressant.
-Så roligt. -Har den nånsin satts upp?
Nej, jag skrev nyss klart den.
Jaha.
Men jag hoppas på det.
-Det måste kännas bra. -Det gör det.
Ralph!
Jag har funderat hela natten. Jag har en fråga.
-Jaså? -Ja.
Skulle miss Marple kunna spela kvinnlig detektiv?
Jag känner inga kvinnliga detektiver.
-Men vad tror du? -Hon är knappast typen.
Jo, hon är perfekt.
-Vad menar du? -Jag har en ide!
Stäng teatern till på måndag och låt publiciteten växa.
-Öppna sen med "Ur askan i elden". -Det där hastverket!
En mordhistoria! Vi har ju en egen. Varför inte sätta upp en?
Det kanske kan vara nåt.
Med miss Marple som Penelope Brown.
Nu förstår jag.
Det är ju strålande!
-Känner ni till den? -Nej.
En klassiker. Jag hämtar manusen.
Ring teatern och säg att vi repeterar hela veckan.
Mr Cosgood!
Jag är väl ingen detektiv.
Jo, för mig är du det. För mig är du det.
Och mig.
Strålkastare!
Sätt den på mig och håll den där.
Nu har ni läst pjäsen. Jag ska försätta er i stämning.
Vi är på en sjaskig vind i Soho-
-mitt i den syndiga delen av London.
En mörk figur ilar omkring på scenen. - Det är du, Bill.
Du spelar Sidney, Penelope Browns assistent.
Amatörkriminologen är ni, miss Marple.
Sidney letar efter nåt...
Letar...letar...letar...
Ett oljud! Ett steg på trappan.
Jag, som fadern, gör strax entré med min kriminelle son Stanley.
Det är du, Arthur. Arthur!
Sidney stelnar till och rusar till gömstället.
Förlåt. Jag prövar bara.
Du är tillbaka!
Stå inte där och flina!
Prövade bara! Var var jag nu?
Jo. Jag kommer in med min son.
Jag ber honom berätta för polisen allt han vet om Rona La Plantes död.
Men han hånler och avvisar mig.
Scenen kulmen nås-
-när jag ser skynket röra sig.
Jag drar det åt sidan och ser...
...Sidney!
-Vad vill du? -Samtal till miss Marple.
Varför sa du inte det?
Ni är inte med i scenen.
Tack.
Från min entré.
Bill, du står gömd här. - Arthur, du och jag kommer in.
Bor du här? Min son?
Hallå? Ja, mr Stringer.
Ni hade rätt.
"Kom ihåg september" sattes upp 1951-
-på försök i Pebblestone-on-Sea.
Intressant, författaren påstår nämligen-
-att han nyss har skrivit klart den.
Han kanske var generad.
Teatercensorkontoret minns den-
-för den buades ut halvvägs igenom.
Det förvånar mig inte det minsta.
Men spelade nån vi känner i den?
Jag har rollistan-
-och där står namnet Margaret McGinty.
Minsann?
Utmärkt!
Förutom mr Cosgood-
-vem mer härifrån var inblandad i produktionen?
Ingen? Säkert?
Ja.
Jag tänkte bara.
Han eller hon kan ju ha ändrat namn sen dess.
Var snäll och kom med rollistan till Westward Ho.
Tack. Adjö.
Miss Marple.
Förlåt om jag skrämde er.
Mr Cosgood frågar efter er.
Tack.
Den här fanns i rekvisitaförrådet.
Då försöker vi.
Där är ni ju.
Vi har förbättrat scenen där ni konfronterar Ralph-
-med sanningen om Rona La Plantes död.
Istället för att välta lampan och rymma-
-föreslår Ralph att han försöker döda er.
-Jaså? -Ja.
Han välter lampan, skjuter mot er och sticker.
-Jaha. -Han missar förstås.
En ljudlig smäll håller publiken alert.
-Känns det obehagligt? -Inte alls.
Bra.
Då förbereder vi scenen.
Ralph, du står där och länsar sekretären.
Då kommer Penelope in genom altandörren här.
På edra platser.
Miss Marple, in, nu.
Jag förstod att du var här.
-Du! -Ja, jag!
Stanna där.
Våld löser ingenting. Det kryllar av poliser här.
-De har inga bevis. -Jo, det har de.
Mrs McGinty är död!
Nu sa ni väl fel?
-Ja, det gjorde ni. -Vad gjorde jag?
-Ni sa "Mrs McGinty är död". -Jaså?
Det är Rona La Plante som är död.
Så dumt av mig.
Jag måste ha läst det i er pjäs "Kom ihåg september".
Min pjäs? Där finns ingen med det namnet.
Märkligt.
Jag har fått namnet McGinty på hjärnan.
Det var ju barflickan som mördades i Milchester.
Det var rättegång förra veckan.
Ja, så är det.
Får jag försöka igen?
Ja, men gör det rätt nu.
Jag ska försöka.
På era platser.
Sätt igång, Ralph.
Har ni sett kvällstidningen?
"Teatermysterium förbryllar polisen."
Nej, det här.
"Grand Charity öppnar på måndag."
"Driffold Cosgood sätter upp en mordhistoria."
"Premiärkvällens intäkter går till polisens fond."
Trevligt.
Det tycker nog polischefen med.
-Har ni kontoutdragen? -På ert bord.
Har nån tagit ut 100 pund ungefär när mrs McGinty dödades?
-Ja. -Vem?
-Den döde, George Rowton. -Varför sa ni inte det?
Jag gjorde ju det.
Minsann. Det var alltså ett självmord.
Ni har besök.
Tack.
-Där. Det är en man. -Jaha.
-Kommissarien. -God afton.
God afton.
Jag missade er på polisstationen. Jag visste inte att ni var här.
-Nej, säkert inte. -Ert besök är högst olämpligt.
På repetitionen idag tog jag till ett knep-
-som troligen tvingar vår mördare att agera ikväll.
Det tvivlar jag på.
Vår mördare är död.
Ursäkta?
George Rowtons kontoutdrag-
-viktiga poster understrukna. Ett uttag på 100 pund.
Det förklarar saken.
-Jag visste väl det. -Ja.
Motivet för Rowtons mord hade undgått mig fram till nu.
Han blev inte mördad, han tog sitt liv.
-Tror ni? -Absolut.
Mrs McGinty pressade honom på pengar, han betalade henne-
-mördade henne och lät hyresgästen få skulden.
-Teorin låter bekant. -Vadå?
Det var ju ni som föreslog den.
Men hyresgästen är oskyldig.
Rowton gjorde det och klarade inte att leva med det.
Fallet är löst. Jag pratar med polischefen.
-Gör inte det. -Varför inte?
Ni har fel.
-Jaså? -Ja.
Jag tror att mördaren fick pengarna till mrs McGinty av George Rowton-
-på ett sätt som gjorde att Rowton måste göra sig av med henne.
Bara en kvinna kan hitta på nåt sånt.
Det irriterar er kanske att kvinnor ibland har skarpare hjärnor.
Men det får ni bara acceptera.
Behöver ni inte det här?
Tack.
-God kväll, miss Marple. -God kväll, kommissarien.
-God afton. -God afton.
KÄRINGEN KAN VARA OSS PÅ SPÅREN
GENOMSÖK RUMMET OCH KOM TILL KÖKET KL. 01.00
Jaså, där är ni!
De sover gärna i en ledig säng.
Kom och ät er goda lever.
Middag om två minuter.
Kom in.
Jag ville prata med er innan ni gick ner.
Jaså?
Det är dags att vi pratar ut.
Overtyr och ta plats på scen. Det gäller er.
-Inga manliga besökare. -Var inte fånig.
Jag kan gå med er ner.
Jag hoppar över middagen. Jag känner mig lite illamående.
-Inget allvarligt hoppas jag? -Nej, lite sömn bara...
-Då lämnar jag er. -Tack.
Sköt om er. Vi klarar oss inte utan er på måndag.
Kom, Arthur.
Kära ni. Jag skulle bara...
Bittermandel... Cyanid!
Det här är så tragiskt.
När pressen får höra det här överger de teatern.
Vi har ingen som kan spela hushållerska.
-Vi kan inte få allt. -Det måste vi!
Det är vi skyldiga Dorothy.
Eva. Nej.
Du är redan kyrkoherdens festande dotter.
Sheila, kan du spela hushållerskan med peruk?
Driffy, du är vidrig. Du bryr dig inte om Dorothy.
Det är bara pjäsen och ditt ego och jag tänker inte spela hushållerska.
Jaha, miss Marple. Cyanidgas, men hur?
-Det kan jag förklara. -Säkert.
Det låter som om ni inte lät bli-
-att träffa polischefen igår.
-Förklara gärna. -Nåväl.
Nu!
Än sen? Min fru har en.
-Men kokar hon ljusvax? -Nej.
Det finns lite på kastrullbotten.
Så här gick det till.
Mördaren ställde timern så att gasen sattes på 00.55-
-under den här kastrullen som innehöll en vaxkopp syra-
-och en kula natriumcyanid.
Vaxet smälte och syran rann ut över kulan.
Resultatet blev cyanidgas. Dödlig.
Jag förstår.
Klockan ett stängde gasen av sig.
Nu.
Allt som blev kvar på spisen var en kastrull.
Den vi letar efter måste ha specialkunskaper.
Nej.
Exakt samma metod används i vår pjäs på måndag.
"Ur askan i elden."
Vemsomhelst kan ha gjort det.
Jag har god lust att gripa allihop.
-Jaså? -Ja.
Det ni fått veta, det vi fått veta... Se vad vi har.
Cosgood.
Han sa att han nyligen skrivit "Kom ihåg september".
-Ändå vet vi att den sattes upp 1951. -Första offret, mrs McGinty, var med.
Den här Summers bjöd ut mrs McGinty-
-när sällskapet var i Milchester veckan hon mördades.
Hans fru, Maureen, visste om det och gillade det inte.
Och sen den spöklika Eva.
Hon hade en romans med offer nummer två, George Rowton-
-och han förkastade henne som...
-En utnött handske? -Ja.
Och unge Arthur - brevet skrevs på hans skrivmaskin-
-och därav offer nummer tre.
Men hör här.
1951 var sällskapets yngre medlemmar barn.
Just det.
Om föreställningen av "Kom ihåg september" 1951-
-satte igång det här, kan ingen av ungdomarna-
-Eva, Bill, Sheila, Arthur ha haft nåt med det att göra.
Vem som helst kan ha använt Arthurs skrivmaskin.
-Han är här. -Vad?
-Han är här. -Javisst.
-Vänta här lite. -Vänta?
Inspektörn.
Varför var strykjärnet varmt?
Vad gör ni här?
Ni bad mig komma med rollistan.
"Kom ihåg september."
Har ni vägarna förbi kl. 02.30?
Ja.
Kommissarien skickade faktiskt en bil.
Han trodde jag kunde övertala er...
-Att överge min post? -Det är farligt här.
-De är farliga. -Bara en av dem.
-Nu är det ord och inga visor. -Jag tänker.
Svaret finns här.
Driffold Cosgood, Ralph Summers, Margaret McGinty, Rose Kane.
Rose.
Förutom Margaret McGinty har vi här-
-en aktris vid namn Rose Kane.
Jag förstår inte.
Inte? "Alla rosor luktar likadant."
Utpressningsbrevet.
lmorgon måste jag gräva.
-Gräva? -I det förflutna.
TEATERMORD FÖRESTÄLLNING ÄNDÅ
HARRIS TUMBRILL TEATERAGENT
Menar ni den här Rose Kane?
Ja.
Ni tycks minnas henne väl.
-Vad vill ni henne? -Bara spåra henne.
Jag har inte varit i branschen på länge-
-så enda sättet...
Om ni är gamla vänner får ni nog en chock.
Rosie blev hängd.
-Vad? -Ja.
En otäck historia.
Vill ni ha?
Inte så snart efter frukost. Vad sa ni?
Otäckt. Jag glömmer det aldrig.
Hon spelade i en pjäs på vischan.
En riktig flopp som inte ens spelades en kväll.
Tro det eller ej, men samma kväll förgiftade hon sin man.
-Minsann? -Jo då.
Hon skickade barnet att köpa vitlökskorv-
-och gjorde det sen med ogräsmedel.
-Hade de ett barn? -Måste ha varit 10 eller 11 då.
-Pojke eller flicka? -Jag vet inte.
Minns inte ens namnet.
En vän tog hand om det och satte det på barnhem sen.
Hette vännen McGinty?
Ja. Maggie McGinty, blond, flörtig.
Varför gjorde Rose det?
-Det vanliga - en annan man. -Vem?
Han trädde inte fram och hon sa inget.
Då är det älskaren eller barnet.
Hursa?
Får jag behålla fotot?
För all del.
En av de mina som försvann.
Nu ska jag inte störa längre.
Tillåt mig.
-Evelyn! -Ursäkta?
Roses barn hette Evelyn.
Evelyn.
PREMIÄR IKVÄLL
COSGOOD PLAYERS I "UR ASKAN I ELDEN"
Inget går upp mot champagne.
Så artigt av er.
-En skål? -Givetvis.
Framgång till oss alla-
-och särskilt till vår värdinna. Skål, kära ni.
Mr Cosgood, vilka vackra blommor.
-Vem är det? -Vad?
Hon var en aktris vid namn Rose Kane.
Hurså?
Jag vet inte, men hon betyder död.
Nåt med George att göra.
Fem minuter kvar. Festen är slut.
Säg bara era repliker tydligt-
-försök att inte snubbla, sen blir det en långkörare.
Vi ses på scenen.
Glöm inte att den döda är Rona La Plante.
lkväll gäller det.
-Just det. Har du pistolen? -Ja.
Varför vill hon träffa oss?
Jag vet inte.
Kom in.
-Nå, miss Marple? -God afton, kommissarien.
Ni bör veta nåt innan ni ser pjäsen.
Vadå?
Mördaren försöker nog döda mig ikväll igen.
Igen?
Första försöket misslyckades.
Dorothy dog istället.
Vad menar ni?
Strykjärnet var varmt. Jag brände mig.
Jag förstår inte.
När jag var i Dorothys rum samma kväll-
-hängde det tvätt på linan.
Hon strök nog sen och glömde stänga av det.
Mitt i natten kom hon ihåg det och gick ner i köket.
Hon gick i fällan ämnad åt er?
Brevet lämnades utanför min dörr för att lura ner mig.
Vi stannar här och släpper inte miss Marple ur sikte.
Gör inte det. Vi får inte sätta upp hinder.
-Menar ni allvar? -Absolut.
Mördaren gillrade en fälla för mig.
Jag har precis återgäldat den.
-Jag har med mig... -Ge mig den.
-Tack. -Vad är det?
Livförsäkring, kommissarien.
Ta plats på scenen!
Ursäkta mig, mina herrar.
Det där har vi pratat om.
Jag har valt den här livsstilen och överger den inte.
Bor du här? Min son!
Jag bor var jag vill.
Kom in, Eva.
Skrik inte.
Säg inget. Jag ser till att vi får vara ifred.
Gör ni nåt, dödar jag er.
Öppna dörren!
Vad är några år i fängelse? Det kan göra dig gott.
Tror du att polisen är idioter?
Kanske några av dem, men inte alla.
Om nån försöker komma in här-
-vill jag veta vem och varför.
Javisst.
Vad står på?
Jag har täckt alla...
Inspektörn!
-Har du sett Ralph? -Nej.
-Var är hon? -I logen.
Nej, din idiot. Vi måste hitta henne.
Kan vi avsluta det här?
Jag väntar besök...
...om en liten stund.
Säkert en av dina värdelösa vänner.
Det är flickan jag tänker gifta mig med.
Se på mig!
Vad är det?
Ni ska veta varför ni ska dö.
Det vill jag också.
Ni dödade honom.
-Menar du George Rowton? -Ja.
Du älskade honom.
Jag älskade honom och du dödade honom.
Nej, nu tar du fel.
Han dödades av en Evelyn Kane.
Det tror jag inte.
Jag vet att det var ni. Det kände jag från början.
Gör det inte!
Du är inte kapabel till mord.
Nej, hon kunde inte göra det.
Jag trodde hon hade besparat mig besväret.
-Ska inte ni vara på scen? -Det är jag.
Publiken kan svära på att jag står bakom draperiet.
Det är väldigt enkelt.
Minns ni när Cosgood föll ner genom luckan?
Jag gjorde samma sak.
Om tre minuter står jag beredd på scenen igen.
Men ni kommer inte att vara där.
Ni är Evelyn Kane, eller hur? Rose Kanes son.
Ja.
Vilket namn. Det bytte jag fort.
Mrs McGinty kom på det.
När ni spelade i Milchester-
-kände hon igen er och då ni ska äkta en arvtagare-
-pressade hon er på pengar.
Hon hotade att berätta för Sheilas far...
...så jag tystade henne.
-Var jag fick pengarna ifrån? -George Rowton.
Hon ville ha 100 pund, så jag förfalskade Georges check.
Det fick han ju inte veta.
Alltså måste de dö båda två.
Stackars Dorothy...
Det var förstås ämnat för er.
Jag tänkte vrida nacken av er, men Eva har gjort jobbet.
Hennes fingeravtryck finns på den och jag är på scenen.
Vänta!
Jag lånade den här av mr Summers.
Ni kan inte lura mig med en pistolattrapp med lösa skott.
Inga lösa skott. En vän skaffade mig en försäkring.
Jag tar risken.
Jag varnar er.
Jag vann dammästerskapet i pistolskytte i Bisley 1924.
Gratulerar!
Kära nån.
Jag hörde nåt.
Kom ut!
Bill, din dumma...
Kommissarien.
Kära nån.
Med lite vila och lite tur-
-säger doktorn att jag är hemma om några dar.
Tur att ni inte får bestående men.
-Nu måste jag gå. -Tack, miss Marple.
Det är en sak ni nog vill veta.
Efter jobbet med det här fallet blir jag befordrad.
Vad roligt. Gratulerar.
Tack, ska ni ha, miss Marple.
Ingen orsak, kommissarien.
Au revoir.
-Förlåt att jag inte stiger upp. -Ingen fara, mr Cosgood.
Jag tog med lite lektyr för att få tiden att gå.
Ja, tiden, tiden.
Jag har legat här och tänkt att framtiden blir dyster, om inte...
Om inte?
Har ni funderat på min pjäs, "Kom ihåg september"?
Det har jag.
Jag måste erkänna en sak.
Jag la manuset i ert rum.
-Jaså? -Jag ville göra intryck på er.
-Det gjorde ni. -Bra.
Med några små justeringar i andra akten-
-har jag ett guldkorn här.
Jag är glad för er skull.
Men det finns en liten hake.
Det är tarvligt när man har med konst att göra-
-men en pjäs behöver en uppbackare.
Vad jag än må vara, mr Cosgood-
-är jag då rakt ingen ängel!
Adjö och lycka till.
MILCHESTER PLAYERS I "MORD UTAN SLUT"